Verden ifølge Garp
Hundehoved Havn 1944
Garp?
Garp.
- Garp? - Ja. Garp.
Det lyder som en fisk. Bollet tyk af en Garp.
Er det svinets for- eller efternavn?
- Var det hans for- eller efternavn? - Han hed ikke andet end Garp.
- Det var vist efternavnet. - Og fornavnet?
- Det fandt jeg aldrig ud af. - Fandt hun ikke ud af hans fornavn?
- Det må du da vide, Jenny. - Teknisk sergent Garp.
Jeg vidste det. En fordømt soldat.
- Teknisk sergent? - T.S.
Ja. T.S. Garp. Det hedder mit barn.
- Jeg slår den slyngel ihjel. - Han er allerede død.
- I blev vel næppe gift? - Hun har jo knap nok truffet ham.
Jeg ville bare have et barn.
- Men en vielsesring... - Jeg skulle bare bruge hans sæd.
Du skal ikke komme og sige "sæd" i mit hjem!
- Hvad skal du? - Finde arbejde.
Jeg er sygeplejerske, og jeg vil fortsætte med at arbejde.
Jenny!
Hvis side var han på under krigen, Jenny?
- Han var vel en af vore? - Han var ikke på nogens side.
Han lå i koma.
Da han fik en af sine erektioner, besteg jeg ham, og han sprøjtede.
Han ejakulerede, og så fik jeg et dejligt barn.
Jeg kan ikke høre en... Hvor blev hun af?
Winifred.
Du godeste.
EVERETTS STYRMANDSSKOLE GRUNDLAGT 1781
Sikke en krop. Mine herrer, det er en lækker krop.
Hvis jeg var en pige, ville jeg smide tøjet, -
- og stå foran spejlet og glo på mig selv i timevis.
Den ærkeamerikanske krop.
- Kan basketballspillere få børn? - Den er gammel.
- Fang ham, Bosworth. - Hit med det, Pritchard.
Hvor er det? Hvor har du lagt det?
Fortæl mig, hvad der er sket. Kom med herind.
- Den sidder fast i lynlåsen. - Ja, det kan jeg se.
- Så må vi bare lyne den ned. - Men det gør ondt.
Du kan ikke spankulere omkring som en indfødt.
Tag det roligt. Du får et plaster på.
Det skal du få betalt, Pritchard.
- Lad den få lidt ro, Jeffrey. - Ja, miss Fields.
Er du stadig vågen?
- Fafa. - Nej, mor. Sig "mor".
Mor.
Far er død. Han blev slået ihjel.
Giv slip. Lad mig få det.
Slip.
Hvor har du det fra?
Sygt. Selv når de er raske, er de syge af liderlighed.
Bosworth.
Jeg advarer dig, din møgspreder.
Udsætter du mit barn for det igen, påfører jeg dig byldepest i skridtet.
Der bliver intet tilbage at klø på.
- Forstået? - Ja, miss Fields.
Godt. Godnat, Bosworth. Sov godt.
- Min far var flyver. - Han var agterskytte på et fly.
Så var han da også flyver.
- Var han stor? - Jeg har aldrig set ham oprejst.
- Hvorfor ikke? - Det kan du altid få at vide.
Det fag skal du ikke vælge. Stewart Percy er dræbende kedelig.
Jeg faldt næsten i søvn i hans time.
- Måske er far slet ikke død. - Jo, han er død og borte.
"Mytologi." Det fag tjekker jeg for dig i næste uge.
- Long Ranger er død. - Han hedder altså Lone Ranger.
- Det er jeg da ked af at høre. - Folk troede bare, at han var død.
Måske er far heller ikke død. Ikke rigtigt.
Jeg er sygeplejerske. Jeg ved, at han er død.
Kommer jeg til at flyve som far? Jeg kan huske, at jeg fløj.
Da du blev født, var jeg så glad, at jeg kastede dig op i luften.
- Det kan jeg godt huske. - Nej, du var så lille.
Jeg fløj med far i sidste uge.
Skal du i seng, eller skal du blive oppe og tænke sære tanker?
Jeg bliver oppe og tænker sære tanker.
Så siger vi det. Godnat.
- Vi ses i morgen. - Hvis jeg er her.
- Du har ikke brug for en far. - Alle andre børn har en.
Hvis de havde tandkødsbetændelse, ville du så også have det?
- Jeg er træt af det svar. - Jeg er træt af dine spørgsmål.
Godnat.
MIG FAR
FAR!
HJÆLP, FAR!
PAS PÅ, FAR!
Jeg ved, hvordan man laver børn.
- Det gør jeg også. - Nej, for du har ingen far.
Men jeg kan lære dig det.
Kongens efterfølger.
Godt. "Jeg har hovedpine. Åh, mit hoved. Ikke i aften."
- Så skal du rive tøjet af mig. - Er du sikker?
Ja, og du skal sige: "Du har jo hovedpine hver aften."
- Er du med? - Ja.
- Ikke i aften. Jeg har hovedpine. - Du har jo hovedpine hver aften.
- Hold op. Det kilder. - Nej, lad være, Bonkers.
- Hold op, Bonkers! - Cushie!
- Hold op! - Bonkers! Bonkie!
Er du kommet noget til, Bonkie?
- Hvad er der sket? - Bonkie bed Garp.
Javel. Bonkie bed Garp.
Nå, hunden har da god smag, ikke?
- Gør det ondt? - Ja, meget.
Lad være med at drille Bonkers. Smut så hjem med dig.
Din mor er sygeplejerske. Hun kan ordne det.
- Hvad er der sket? - Bonkie bed Garp. Smut så, unger.
Så er der frokost, Pooh.
- Mor! Mor! Mor! - Garp?
- Hvad er der sket? - Bonkers bed mig!
For fanden da! Den har bidt din øreflip af.
- Mr. Percy sagde, jeg smagte godt. - Nå, så det gjorde han.
Stille, Bonkie. God hund.
Smil, så, Cushie. Kom nu, Pooh. Smil.
Billedet skal på vores julekort.
Så smil og se glade ud.
- Smil nu, for pokker, Pooh. - Ellers får du dig aldrig en mand.
Pokkers!
- Min søn er ikke hundemad! - Rolig, Jenny.
- Bonkers blev lidt ophidset. - Jeg er også ophidset!
Hvor er Bonkers? Jeg skal give ham en sprøjte.
Så er han færdig med at bide, for så er han stendød.
- Du spøger. - Nej, du kan fandeme tro nej.
Enten får du styr på den hund, eller også slår jeg den ihjel!
Kom så, Garp.
- Mor... - Jeg vil ikke diskutere det.
- Goddag, dekan Bodger. - Goddag, Jenny. Og Garp.
- Du skal jo snart begynde her. - Vi skal melde ham til sport nu.
Hvilken sport vil du vælge?
- Basketball. - Det ved jeg ikke.
Du skal nok klare dig fint.
- Held og lykke. - Tak.
- Hvorfor må jeg ikke selv vælge? - Det er du for lille til.
- Basketball er bedst. - Det er jeg for lille til.
- Skal vi lege, Garp? - Ja.
Nej. Cushie kunne selv trænge til en gang sport.
- Herovre. - Tilbage til forsvaret.
Kom så. Nummer fire.
Kom så, Chris.
Så rykker vi. Slå til mod deres svage side.
- Kom nu, Danny. Vi har dem. - Skyd selv, Gary.
Det var flot.
Vi fortsætter. Samme mand nederst.
Hold ham nede. Flot. Se at komme op.
Ti sekunder. Hold ham!
Fem. Fire. Tre. To.
Så er det ud i bad, gutter.
Davs med dig, Garp.
Vi ses, Garp.
- Kan basketballspillere få børn? - Nej, de er for grimme.
Nej, de fyrer den af i kurven.
Hvad er definitionen på en bh?
Den holder kasserne på pladserne.
Hvad er definitionen på en hofteholder?
Den former lårene på skårene.
Min far gik med hjelm. Han var flyver.
- Kan du flyve? - Nej.
- Garp? - Hold da kæft! Hvad vil hun?
Hvorfor får Julemanden ikke børn? Han kommer kun én gang om året.
Hvad laver du her, Garp?
Det er et stort stævne i morgen, så lad være at prygle aben i nat.
Davs, Jenny.
- Jeg vil bryde ligesom dem. - Dyr!
Garp?
Garp! Garp.
Garp?
Mor! Mor!
Garp?
- Garp! - Hjælp mig, mor!
Garp.
- Hjælp, mor! - Dekan Bodger!
- Hvem er oppe på taget? - Garp?
Mor!
- Garp! - Jeg er bange.
Jeg er lige her, Garp. Jeg kommer op efter dig.
- Hold fast. - Hent jeres madrasser!
Vi må afbøde faldet.
- Jeg ville så gerne flyve. - Det forstår jeg godt.
Stik foden ned.
Læg madrasserne ind mod muren, så han kan lande på dem.
- Skynd jer. - Kom med foden.
En lille smule længere ned. Så, nu har jeg fat i dig.
Du skal nok klare den.
- Skynd jer. - Træk foden op af tagrenden.
Stor dreng. Træk den op.
Jeg har dig!
Miss Fields.
- Hvad med dekan Bodger? - Bær ham ind på sygestuen.
Ind med jer, drenge. Tag madrasserne med.
Du nyder vist at lave unoder.
- Sikke et held, at jeg greb. - Ja, lige i rette øjeblik.
- Hvad lavede han deroppe? - Lod som om han var sin afdøde far.
Jeg ville selv gerne være far.
- Men jeg blev aldrig gift. - Heller ikke jeg.
Hvis jeg havde kunnet få et barn på egen hånd, havde jeg gjort det.
Men Gud eller naturen eller noget gør jo, at man skal bruge en mand.
Mænd er jo fulde af liderlighed. Det er du heldigvis for gammel til.
- Hva'? - Bliv liggende. Det er en slem bule.
Nå, men krigen rasede, og jeg var sygeplejerske.
En dag bragte de en agterskytte ind, som var blevet såret af flak.
Der sad en stålsplint i hans hjerne. Han kunne kun sige sit navn: "Garp."
Af sære medicinske årsager havde han konstant erektion.
Hans tilstand forværredes.
En dag kunne han kun sige "Arp".
Jeg vidste, at hans tid var knap, men erektionerne fortsatte.
- Jeg går nu. - Nej, ikke endnu. Hvil dig.
- Nå, men... Hvad kom jeg fra? - Han havde stadig erektioner.
Tak. Han var døende. Jeg ville have et barn.
Nu kunne jeg få barnet uden at skulle lægge krop til en ægtemand.
Så en nat, da alle de sårede sov, gik jeg ind til ham.
Han sov. Men han havde som altid erektion.
Jeg trak mine underbenklæder af og besteg ham. Så vågnede han.
Det var første gang, han sagde noget andet end sit navn. "Godt."
- En enkelt gang var nok. - Voldtog du ham?
Voldtog du en døende mand?
- Har du det bedre? - Nej! Jo.
Men nu må jeg hjem. Tak.
Jeg har aldrig hørt magen! Godnat.
Og så døde han. Han døde virkelig.
- Gjorde han? - Ja.
Vil du kaste mig op i luften?
Det er du for stor til.
Nu har du heller ikke nogen far.
Alle skal jo dø.
Mine forældre er døde. Din far er død. Alle dør.
En dag skal jeg dø. Og du med.
Men det gælder om at leve, inden vi dør.
Det kan være et rigtigt eventyr at leve livet.
Pas på understrømmen, Garp.
Pas på understrømmen!
- Davs med dig. - Davs.
Davs igen.
- Jeg forstyrrer dig vel ikke? - Niks.
- Det er distraherende, ikke? - Det synes jeg ikke.
- Hvad vejer du? 50 kg? - 51 kg.
Davs. 71 kg. På vej mod de 66 kg.
Undskyld.
Jeg hedder T.S. Garp. T.S. står for Totalt Sexet.
- En gang var jeg Totalt Sky. - Jeg hedder Helen Holm.
Vores nye brydetræner hedder Holm. Han er barsk.
- Vi kalder ham "Olme Holm". - Han er min far. Vi er Holm'erne.
Hyg dig.
Narrøv.
Kom så.
Kom nu.
Sådan, Garp.
- Næste. - Kom så.
Koncentration.
Du vadede lige ind i den, Garp. Kom nu.
Det var to!
Slip ansigtet.
Det var to!
Mos ham, Garp!
Vælt ham omkuld.
To!
Det var to.
Muirfield 18 Steering 32
Tillykke, Ernie. I slog os på takedowns.
- Vi er elendige til takedowns. - Tak. Vi har...
Flot klaret, Ernie. Han snuppede alle takedowns.
Og de fleste fald.
Mr. Holm?
- Davs, Jenny. - Så De, hvad der foregik?
- Garp var ukoncentreret, men... - Det var liderlighed.
- Hvabehar? - Liderlighed.
- De har en datter, jeg har en søn. - Han er en dygtig bryder.
Han er også fuld af liderlighed. Han er liderlig efter Deres datter.
Helen kan nok klare sig selv.
- Desuden er det jo ganske naturligt. - Sygdomme er også naturlige.
Hold øje med Deres datter.
Davs, Garp.
- Cushie? - Garp!
- Hvad laver du herhjemme? - Jeg går jo på en pigeskole.
- Så jeg ville besøge drengene. - Hvordan har du det?
Jeg har en frygtelig hovedpine.
- Vi ses. - Hav det godt.
- Davs. - Davs.
- Forstyrrer jeg dig? - Du nyder vist at forstyrre mig.
- Du læser meget. - Jeg har altid læst meget.
Du ødelægger øjnene.
De er allerede ødelagt.
"Ulysses."
- Skal du være forfatter? - Niksen.
- Jeg skal være læser. - Du kan gifte dig med en forfatter.
Ja, hvis jeg gifter mig med nogen. Men det tvivler jeg nu på.
- Du gifter dig ikke med en bryder. - Nej, det kan du være sikker på.
Medmindre bryderen er forfatter.
- Men først og fremmest forfatter. - Ja.
- Som Joyce? - Måske.
Han tjente ingen penge, så han måtte tage en kontortjans.
- Har du læst Joyce? - Ja. Vidste du, han var tenor?
- Nej, det vidste jeg ikke. - Han deltog i Feis Ceoil i Dublin.
Det er en gælisk sangkonkurrence. Han blev nummer to blandt tenorerne.
Ved du, hvem der vandt? John McCormack.
Går du altid i træningsdragt? Gad vide, hvordan du ser ud uden?
I en kjole, mener jeg.
Jeg tænker meget over den slags. Jeg skal nemlig være forfatter.
Forfattere fantaserer.
Godnat, Garp!
Du milde.
Du har ikke ret til at skrive det.
Hvis du vil skrive om mig, så vent, til jeg er død.
Mens jeg lever, tilhører emnet mig. Måske skriver jeg om mig selv.
- Jeg har jo ikke selv oplevet noget. - Så må du finde på noget.
- Godnat, min dreng. Sov godt. - I lige måde.
Hvordan ved du, du skal være forfatter?
- Den slags ved man bare. - Hvad vil du skrive om?
Mit liv, når jeg har oplevet nok.
Gift dig med Helen. Hun læser jo.
- Er det det, du vil? - Måske.
- Nu skal du få noget at skrive om. - Hold da op.
Den sidder fast.
Er det første gang, du prøver det? Det tænkte jeg nok.
- Hvor er din dims? - Hvilket?
- Din dims. - Min dims?
- Har du ikke fat i den? - Tutten. Jeg skal ikke være gravid.
Uden tut, intet put.
Nå, du mener gummi.
Pooh?
Stakkels Garp. Du er jo lige ved at sprænges.
MIT LIV af Jenny Fields
Helen! Helen!
Helen.
Jeg haler ind på dig, Helen. Hvad er der los?
Se dig dog for!
Helen! Min novelle.
Det er min første novelle. Jeg har skrevet den til dig.
Skrev du den til mig?
- Hvad synes Cushie om den? - Cushie?
Hun værdsætter ikke litteratur.
Nå, så vidt jeg kunne se, virkede hun da ferm nok.
Du milde!
Helen! Tiden er knap.
Mændene i min familie dør unge. Jeg tager til New York og skriver.
Helen! Hel...
Åh nej.
Bonkers.
Giv mig papiret, Bonkie.
Giv mig det papir, din lodne lort.
Bonkers, din kylling. Hvis jeg var en hund, var du død nu!
- Hvad nu? - Jeg skændtes med Helen.
- Med Helen? - Ja, og Bonkers.
Jeg vil til New York og være rigtig forfatter, mor.
Jeg synes også, at vi skal rejse. Vi har været her længe nok.
- Tager du med? - Ja, måske kunne jeg også skrive.
- Hvad er det? - Bonkers øre. Eller en bid af det.
Er du deroppe, Garp? Er du deroppe, Jenny Fields?
- Ja, hvad vil du? - Hvad har din horeunge gjort?
Der er blod over det hele. Og Bonkers gemmer sig under huset.
- Hvad har han gjort? - Garp har bidt Bonkie.
Vi har appelsiner, frugt og grøntsager.
Nu mangler vi bare smør, mælk og kaffe.
Og sirup.
- Er det den nyeste mode? - Nej, det er det ældste erhverv.
- Ludere? - Ja.
- Hvor ved du det fra? - Mit forfatterinstinkt.
Jeg vil tale med en af dem. Jeg vil spørge om noget.
- Om hvad? - Om liderlighed.
Mor!
Åh nej.
Undskyld, jeg hedder Jenny Fields. Er du prostitueret?
- Hvad rager det dig? - Jeg hedder Garp. Min mor og jeg...
- Jeg skal gerne betale dig. - Det svineri går jeg ikke med til.
- Det kan I få på Eighth Avenue. - Hvad forlanger du normalt?
- Hun vil stille et par spørgsmål. - Hvad forlanger de normalt?
- Det aner jeg ikke. - Du kan få $20.
Lad os finde et sted, hvor vi kan snakke og få lidt kaffe.
- Betaler du for kaffen? - Ja.
Nå ja, hvad fanden...
- Kan vi gå nu, mor? - Får du tilfredsstillelse af det?
Ikke når jeg arbejder. Nogle gange.
Hvorfor synes mænd om dig? Synes du om hende?
- Hun er sød, men... - Hvad tiltrækker dig?
Ikke bare de seksuelle attributter. Er der andet, der trækker?
- Det er vel en kombination. - Hvordan føles det at være begæret?
Er det fornedrende, at min søn begærer dig?
- Eller fornedrer det kun ham? - Aner det ikke.
Har du lyst til hende?
Har du lyst til hende, som du har lyst til Helen? Er det samme lyst?
- Vil du gerne dyrke sex med hende? - Vil du?
Ja.
Selvfølgelig.
Godt.
Din mor må godt betale for det, men hun kommer altså ikke med.
Hun skal ikke kigge på. Jeg er trods alt katolik.
- Hvis I er til den slags... - Jeg skal ikke med. Tak for hjælpen.
Du gør bare, som du vil eller må.
- Her. - Ikke her.
- Hvorfor ikke? - Fordi det er ulovligt.
- Hvorfor? - Det er det bare.
Det er fjollet. Det er hendes krop, hun kan vel gøre, som hun vil.
Her.
Vi ses.
Godnat. Og mange tak.
- Din mor er sær. - Det kan man roligt sige.
SEKSUEL OUTSIDER
AF JENNY FIELDS
Mor?
- Hvad laver du? - Jeg skriver.
- Om hvad? - Det kommer ikke dig ved.
Lad mig være. Du har hakket på mig, siden vi steg om bord i flyet.
- Vi skulle være blevet i Chicago. - Hold nu op, Rachel.
Skån mig for dit "Rachel", Stephen.
Kom med jeres madrasser. Vi må afbøde hans fald.
Spring! Spring nu bare!
- Åh, du godeste. Stephen! - Rachel?
Stephen! Stephen!
Kan du huske Chicago? Kan du?
Kan du huske dem her, Rachel? Jeg vil ikke have dem mere.
Kom ned, Stephen. Kom ned.
Pas på!
Nå?
Den er... lidt tynd i det.
- Det er ikke kvantitet, der tæller. - Nå. Det er godt nok til mig.
- Det er ikke særlig kunstnerisk. - Jeg sygeplejerske, ikke kunstner.
Jeg vil være kunstner. Hvad syntes du om den?
- Jeg tror ikke, jeg forstod den. - Den er meget enkel, mor.
Han kan udrette mirakler med sine magiske handsker.
Hvis hans kone er ked af det, rører han hende, så bliver hun glad.
Græder hans børn, rører han ved dem, så smiler de.
Men han kan ikke føle dem, og det længes han efter.
Hans handsker kan hindre døden, men han kan ikke føle livet.
Så han tager dem af, og så dør han.
Men han mærker livet, mens han flyver ind i dødens favn.
Det kan jeg lide. Hvis det er det, det betyder, er den god.
- Lad mig se din. - Nej, jeg skal gå.
- Du så min, jeg vil også se din. - Det er ikke Cushie, du taler til.
- Jeg har en aftale. - Hvem med?
- Med hvem. - Med hvem har du en aftale?
Ham her. Han er forlægger. Han ser rar ud.
- Jeg vil lade ham udgive min bog. - Lade ham?
Tag den med, så vi kan aflevere den.
- Kom nu. - Ja, mor.
"I denne vulgære verden er man enten nogens hustru eller luder."
"Eller på vej til at blive det."
- Ja, mener De ikke også det? - Jeg har aldrig tænkt over det.
- "Garp"? Hedder han det? - Ja, Garp.
- Du har da ikke skrevet om mig, vel? - Du er da en del af mit liv.
- Men da jeg ville skrive... - Min søn er også forfatter.
- Noveller. - "Seksuel outsider."
Jeg ville have job og mit eget liv. Derfor var jeg en seksuel outsider.
Jeg ville have et barn, men jeg ville ikke dele tilværelsen med en anden.
Derfor var jeg en seksuel outsider.
- Jeg ville udtrykke en længsel... - Nå, jeg ringer senere.
Mor, du sagde da, at jeg ikke måtte skrive om dig.
Ih, du milde.
Gå din vej.
Nå?
Den er... så sørgelig.
- Mener du det? - Så sørgelig.
Herligt. Tak.
Det er den sørgeligste historie, jeg nogensinde har læst.
- Herligt. Hvor er jeg glad. - Jeg er så ked af det.
Den bliver trykt i "The Review", Helen.
Og mors forlægger sagde, han vil udgive min første roman.
- Tror du, at jeg bliver forfatter? - Ja, det gør jeg!
Du sagde, at du ville giftes med en forfatter.
Ja.
- Og jeg mener det. - Det gør jeg også.
SEKSUEL OUTSIDER
Kvalmende. Hver eneste boghandel i hele landet ser sådan ud.
Hvad ved hun om liderlighed? Hun har jo aldrig følt det.
Det er jo som at høre en plante beskrive et pattedyrs motiver.
- Det er timingen. - Det handler vel om det skrevne ord.
For en forlægger handler det om timing.
Den har rystet mange mennesker. Jeg modtager hadske breve fra folk.
Det er sprængstof, og den slags sælger.
På en eller anden måde har vi altid været outsidere.
Vi er outsidere, fordi vi er det svage køn.
Når vi viser styrke, er vi outsidere, fordi vi ikke er svage nok.
Når vi udviste intelligens, mente man, at vi, -
- ved hjælp af vores forstand, dækkede over en feminin brist.
Jeg er sur over, at hun skrev om mig.
Jeg er kendt som Jenny Fields' bastard.
Davs. Rart at se dig igen.
- Hvordan har du det? - Fint. Mange tak for hjælpen.
- Åh, hvad fanden. Er jeg med? - På en måde.
Så læser jeg den.
Hun bliver meget, meget rig og meget, meget berømt.
- Jeg er helt med. - Nej. Du er en dygtig forfatter.
Din roman er fremragende. Jeg er stolt af at udgive den.
Din mors bog er et politisk manifest. Hun er blevet kult.
Vil du skrive en hilsen i den? Det er til min mand Frank.
"Kære Frank, børnene er i skole, hunden er i haven, -
- og jeg er skredet. Kærlig hilsen, Ruth."
- Det må du hellere selv skrive. - Det gør jeg så.
Vi er hverken små eller svage, vi er en magtfaktor!
USA's kvinder har søgt en heltinde, -
- og nu har de fundet en i Jenny Fields!
USA's mænd skal snart finde ud af, hvad det betyder!
Mor!
- Mor! - Jeg er uskadt, skat.
Man finder sjældent så yndige huse i så fredfyldte omgivelser.
Er her ikke pragtfuldt?
Og haven er smukt anlagt. Se bare selve plænen.
Det er et pragtfuldt hus. Lige det rette til et nygift par.
- Mit firma sørger for lånet. - Mor betaler. Hun er sit eget firma.
Hvad siger du, Helen? Kan det blive et hjem?
- Det er tæt på min arbejdsplads. - Og tæt på mine indkøbssteder.
Det er ligesom os. Jeg arbejder, og min mand pusler rundt derhjemme.
Min mand pusler ikke. Han er forfatter.
Han har lige udgivet en roman. Forhaling af T.S. Garp.
T.S. Garp? Helens Fields uægte søn? Jeg er vild med din mors bog.
Jeg bliver ved med at købe den, og min mand brænder den hele tiden.
Nå, så du skriver også.
- Du må være stolt af din mor. - Jeg er meget stolt af min mor.
- Er I uskadt dernede? - Ja, vi er. Hvad med dig?
- Må jeg låne jeres telefon? - Ja, hvis du kan finde den.
Tak.
Vi tager huset.
Chancen for endnu en flyulykke er minimal. Her kan vi være trygge.
- Hvad er der i vejen? - Ikke noget.
Jo.
Ingen køber min bog. Jeg skriver nummer to, -
- og den bliver heller ikke solgt.
Jeg har lige læst i "Time"...
at min bors bog er blevet oversat til apache.
End ikke Shakespeare eller Dickens er blevet oversat til apache.
Hun er aktuel. Hun skriver, hvad kvinder vil høre.
Anmelderne heglede hende igennem, men de roste dig.
Jeg vil ikke have gode anmeldelser, jeg vil have et stort publikum.
En af mine elever nævnte dig i dag. Han vidste ikke, at vi er gift.
De talte om "De magiske handsker".
- Hvad syntes de så? - De er vilde med den.
- En af dem kaldte det en kort roman. - Den unge kan jeg lide.
- Du skal også møde en anden unge. - Hvordan er han?
- Jeg ved det ikke endnu. - En stille type?
Ja, og meget ung. En rigtig baby.
- Jeg har inviteret ham på besøg. - Hvornår?
Om en syv en halv måneds tid.
Nu må du ikke græde. Det er jo mig, der skal græde.
Jeg står for det hele herhjemme. Madlavning, oprydning og gråd.
Han er herinde.
Der er rart inde.
Sød, lille fætter, ikke?
Vores barn.
Jeg vil kysse vores barn.
Kom nu, Duncan. Sig "dada". Det er let.
Enhver kan sige "mama", Duncan. Sig nu "dada".
Det her er teknisk sergent Garp.
Gør det ikke vanskeligt for dig selv. Sig "dada", Duncan.
Hallo! Vent!
Vent! Vent!
Det her er et boligkvarter. Det vrimler med små, legende børn.
Vi voksne må passe på dem. Overhold hastighedsbegrænsningen.
- Ja, ja. - Stands, dit møgøre!
Det vrimler altid med mennesker. De udnytter hende.
- Gad vide, hvem de er? - Snyltere.
Sådan går det, når man er berømt. Det er derfor, jeg undgår det.
Garp?
Garp! Hvor er det dejligt at se dig.
Du ser strålende ud. Davs, Helen, min ven.
Davs, Duncan.
Får farmor et knus?
- Sig "farmor". - Nej.
Kom med indenfor.
- Sådan. - Vi skal ind.
- Davs. - Davs.
- Hvem er det? - En, mor præsenterede mig for.
- Her er rigtig hospitalshvidt. - Ja.
Nu skal jeg vise jer værelserne.
Davs. Jeg hedder T.S. Garp.
DAVS
Rør mig ikke! Rør mig ikke!
- Så, så, Alice. - Han rørte mig! Han rørte mig!
- Jeg rørte hende bare. - Hun kan ikke tåle mandehænder.
- Hun har søreme problemer. - Ja.
- Det er svært at undgå berøring. - Ja. Jeg hedder Roberta.
- Jeg hedder Garp. - Du er Jennys søn!
Jeg har lige læst din roman. Jeg er helt vild med den.
- Hvad sker der? - Garp kom til at skræmme Alice.
- Jeg rørte hende bare, mor. - Alt er i orden, alle sammen.
Bare fortsæt med jeres gøremål. Tag det roligt, Barbara.
- Jeg vidste det jo ikke. - Det er min søn.
- Hvad er der med hende? - Hun er Ellen Jamesianer.
- Hvad er det? - Ved du ikke det?
Nej. Har hun påtaget sig et surmulerløfte?
Hun har ingen tunge.
- Hvad skal det sige? - Hendes tunge er skåret af.
- Undskyld... - Det er gjort med vilje.
På grund af lille Ellen James. Hun blev voldtaget, da hun var 11.
De skar hendes tunge af, så hun ikke kunne sladre om dem.
De har dannet en mindeforening.
- Så de foregiver at være tungeløse? - Nej, de har ikke nogle tunger.
De skærer deres tunger af som protest mod Ellens skæbne.
- Skærer de deres tunger af? - Ja, foreningen...
- Jeg vil ikke høre om det fis. - Har du ingen medfølelse?
Jeg føler med den voldtagne pige.
Men skulle jeg skære min pik af, næste gang nogen bliver voldtaget?
GOD IDE
Og du kan skære patterne af, så du kan være i din rustning.
Rolig. Gør det nu ikke værre, end det er.
- Huset er fuld af... - Ja, jeg ved det.
De har alle sammen et sår, der ikke vil heles.
Din mor gør alt for at hjælpe dem. Hun er et pragtfuldt menneske.
- Er du på besøg? - Nej. Hvorfor?
- Du er det eneste normale menneske. - Det ved jeg nu ikke rigtig.
Undskyld. Jeg ved, det lyder dumt, men har jeg ikke set dig før?
Kan du lide football? Så har du nok set mig.
Jeg spillede for Philadelphia Eagles. Nummer 90. Robert Muldoon.
- Jeg havde gode gribehænder. - Ja, det havde du.
- Farvel, Helen. - Får farmor et knus?
- Kan du sige "farvel, farmor". - Farvel, farmor.
Han gjorde det.
- Hvornår skal det være? - Hvordan vidste du det?
- Jeg er jo sygeplejerske. - Hvornår skal hvad være?
- Helen er gravid. - Sludder.
Jo, hun er.
Helen!
- Det er jo herligt. - Ikke så hårdt.
- God tur. Jeg sender dig bogen. - Jeg ringer, når vi er hjemme.
- Kør forsigtigt. - Farvel.
- Farvel, min egen. - Jeg har gjort det igen.
- Hvis det bliver en pige... - Farvel, Duncan.
Farvel.
- Fed Halloween-fest, hva'? - Døden skræmte mig.
- Det var bare en, der var klædt ud. - Jeg blev bange.
- Ingen er bange for bjørne. - Bjørne er ikke bange for noget.
Undtagen døden.
- Hvad er en høj læreanstalt? - En høj læreanstalt?
Ja, mor siger, at hun underviser unge på en høj læreanstalt.
En høj læreanstalt er et sted, hvor man bliver høj af at lære.
- Hvem taler mor med? - Det ved jeg ikke. Hvem tror du?
- Lad ham nu være, Duncan. - Der fik jeg dig!
- Hvad sker der herude? - Walt er bange for Døden.
- Ja, jeg er. - Ind med dig, Duncan.
- Roberta har ringet. - For at ønske god Halloween?
- Vi burde invitere hende på besøg. - Det har jeg gjort.
Nej. I skal ikke skrive navn på.
Jeg vil bare vide, hvorfor I har valgt mit litteraturkursus.
Anonymitet fremmer ærlighed. Tak.
Tak. Vi ses på tirsdag.
FORDI DA JEG SÅ DIG, DRØMTE JEG OM AT BLIVE DIN ELSKER.
Michael Milton.
Jeg ville så gerne have børn, men det kan jeg jo ikke få.
Og jeg kan ikke adoptere. Jenny hjælper mig med en retssag.
- Jeg elsker børn. - Også jeg.
Jeg opdagede det, da jeg blev kvinde. Jeg skulle have fået børn som mand.
- Duncan og Walt elsker dig. - Du ved jo, at jeg også elsker dem.
- Hvad er der los? - Det er et af mine hormonanfald.
Så, så.
Det møgøre!
Garp.
Garp. Garp!
Stands!
Der var et stopskilt, ikke? Så stopper man!
Så stopper man helt op, ikke? Der kunne være børn eller gravide.
- Gamle. Eller blinde. - Garp!
Ikke sandt?
Vi er civiliserede mennesker, så vi følger reglerne, din huleboer.
Slip mig! Hvad laver du? Hold så op!
- Hvad skulle det til? - Han terroriserer nabolaget.
Du overreagerer.
For satan da!
Nu ignorerede han stopskiltet igen.
Du har fandeme din egen måde at civilisere folk på.
Du har arvet din mors naturtalent for at hidse folk op.
- Det var en frygtelig film. - Jeg elsker frygtelige film.
Den, der lavede filmen, er min ven.
Gid jeg havde venner, der skrev frygtelige romaner og noveller.
- Du har et helt vindue for dig selv. - Herligt.
- Davs, lærer. - Davs.
- Hvem var det? - En af mine "høje elever".
Kan du ikke holde op med det?
- Det føles ligesom at flyve. - Det er farligt.
- Jeg sender babysitteren ud. - Skifter og slutter.
Davs.
- Jeg har lige læst den her. - Hvad synes du om den?
Jeg er vild med den. Men den er meget sørgelig.
Jeg har læst alt, hvad du har skrevet.
Hvad står T.S. for?
Totalt Sørgelig. Engang betød det Totalt Sexet.
- Det har ikke ændret sig. - Synes du ikke?
- Hvor gammel er du? - 18.
18.
Findes der noget mere sexet ord?
Hvor gammel er du?
- 30. - 30.
30 og fræk.
- Er du virkelig 18? - Ja, på ære.
Gid jeg havde kendt dig, da du var 15. Eller da du var fem.
Ja, fem.
Gid vi var vokset op sammen.
Så kunne jeg se dig udvikle dig fra fladbrystet til storbrystet.
Nu kan du se mine bryster hænge, tænderne falde ud, og mit hår gråne.
- Det er ikke så spændende, men... - Vores ungdom er forbi, ikke?
Der kan man se.
Jeg er 30.
- 30 og fræk. - Hvorfor fræk?
Aner det ikke.
- Måske skulle vi flytte. - Hvorfor?
Her er et atomkraftværk tæt på. Her er gale bilister.
Og fremmede.
Hvilke fremmede?
Der har ikke været fremmede, men de kan let komme mellem os.
Forførte du babysitteren?
Nu må du holde op. Det gør mig sur.
- Undskyld. - Det må du nok sige.
- Lad os elske. - Nej.
- Tror du ikke, jeg har lyst? - Jeg har ikke lyst.
- Jeg har lyst. Meget lyst. - Jeg har ikke lyst. Slet ikke.
- Jeg vil læse historien her færdig. - En anden forfatter? Det er hor.
En fremmed er kommet imellem os.
"Sort sne." Fængende titel.
Michael Milton. Hedder han det?
Det lyder som en smag på en bøsse-isbar.
- Jordbærdrøm. Michael Milton. - Han er ikke bøsse.
Han skriver ikke så godt som dig.
- Skriver han også sørgeligt? - Nej.
Han er en af mine elever. Han er kvik nok, men han er...
Hvad?
Jeg ved det ikke. Meget ung, måske.
Han er bare... ung.
Kvik, men meget ung.
- Hvor ung? 17? - Nej, ikke 17.
18?
19?
- Er han teenager? - Aner det ikke.
- Lad os kigge ind til ungerne. - Det gjorde vi også i aftes.
Jeg trænger til at kigge på dem. Til at vi begge kigger på dem.
Godt, så lad os kigge ind til børnene.
- Jeg nyder det. - Hvilket?
At være far.
At være ægtemand og far. Jeg elsker det.
Jeg kan ikke skrive noget, der er så smukt.
Jeg har talent som forfatter, men der er to ting, jeg egner mig til:
Brydning. Og at være familiefar.
Kom så, familiefar.
Hjælp! Hjælp! De kommer!
Slå dem ihjel! Hjælp, hjælp, hjælp.
Du er såret. Så bliver du skurk.
Ja, sådan er reglerne.
- Du er en skændsel. - Og en usling.
Nu skal du dø, Sir Usling. Jeg hævner min onkels død.
- Og hvem skal hjælpe dig? - Ham.
- Parat, Sir Walt? - Skifter og slutter, Sir Duncan.
Blæs til angreb.
Jeg fik dig!
Hvad er der, Walt?
- Hvad er der i vejen? - Jeg får aldrig lov til at dø.
- Nogen skal jo redde jomfruen. - Jeg vil også dø.
Med sine sidste kræfter kravler Sir Usling frem...
og kaster sit ækle sværd.
Beklager, vi måtte slutte krigen for en grydestegs skyld.
Ingen klynken, hvis I vil have mad.
- Døde mænd spiser ikke. - De mukker heller ikke.
Jeg må smutte. Farvel, små venner.
- Bliver du ikke? - Næ, der venter hjertesorger i byen.
Han er ung og flot. Hvad skal jeg dog stille op?
- Måske finder du kærligheden nu. - Måske.
Jeg er en håbløs romantiker i en mandschauvinistisk verden.
Problemer?
- Det ser sådan ud. - Vil du have et lift?
Hvorhen?
Er der rent i din lejlighed?
Nogenlunde.
Hvis nogen får nys om det her, så er det forbi. Det er en lille by.
- Så lille er den heller ikke. - Du var i seng med Marge Tallworth.
Hun går på Dircksons dramakursus. Så lille er byen!
- Du har læst på lektionen, lærer. - Jeg kan lide at blive kaldt lærer.
Det minder mig om aldersforskellen og om, hvorfor jeg gør det her.
Ikke her.
Kun i din lejlighed. Og kun hvis den er ren.
Det var bare en af de dage, Helen. Jeg så ungerne stå op.
Jeg så dem gå i skole. Og så legede vi med Roberta.
- Vi besejrede ham, mor. - Ja, de gjorde.
Og så talte vi om, at jeg aldrig har skrevet en julehistorie.
- Det var min idé. - Ja, det var Duncans idé.
Den skal hedde "Et barns jul med en hval".
- En lam pige finder en blåhval. - Jeg skal tegne den.
Walt skal illustrere den. Er du klar over, hvor dygtig han er?
Det bliver et rigtigt familieprojekt.
Til tider oplever man et helt liv på én dag, -
- uden at opdage, at livet ikke kan blive skønnere.
Jeg er glad for, at jeg opdagede det. Jeg har haft et smukt liv i dag.
Jeg oplevede endda at dø. Sikke en dag.
43. 29. 43. 29.
Klar. Parat.
- Du har den. - Ingen unødvendig brutalitet.
Hvor er det flot, Walt. Hvad siger den?
- Har du selv tegnet dem? - Ja. Duncan tegnede øjenbrynet.
- Men jeg har tegnet resten. - Din far tegnede ikke så godt.
- Klar. Parat. - En kasse øl. To kasser øl.
Pres ham, Helen.
Pas på!
Undskyld.
Garp.
Kom nu, far.
Garp.
- Hvor gammel er du, farmor? - Så gammel som bjergene.
- Er det rigtigt? - Ja.
En dag bliver du også gammel. Gamle Walt.
Det er ikke så slemt at være gammel. Det er faktisk ret rart.
Man kan spise kage og is uden at få huller i tænderne.
Man er færdig med skolen.
Og hvis man er meget heldig, har man mange venner og minder.
Og dem kan man tænke på. Hvad siger du til det?
- Må jeg gå ned og bade? - Ja, men kun ud til knæene.
Pause. Fem minutter.
- Har foreningen fået nye regler? - De er ude i en krise.
Ellen James har bedt dem stoppe, inden flere kvinder sårer sig selv.
- Det var godt. - De har besluttet at fortsætte.
Fortsætter de Ellen James-foreningen, når Ellen James er imod det?
De kan gøre, som de vil. Hun har sendt et billede af sig selv.
- Så det er den lille pige. - Hun er ikke lille mere.
Ingen må vide, hvordan hun ser ud, eller hvor hun er nu.
Hun er stadig forfulgt.
Stakkel. Ikke alene må hun leve i skjul, -
- hun skal også føle sig ansvarlig for kvinder, der hugger tungerne af.
Jeg ville så gerne hjælpe hende, men jeg kan ikke finde hende.
- Må jeg få billedet? - Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Walt! Pas på understrømmen!
Hvordan går det med kæresten?
Han siger, at jeg får ham til at føle sig kønsforvirret.
- Hvad giver du? - Beklager.
Jeg skal på krydstogt næste fredag. To uger.
Så sker der måske noget.
Åh nej. Alle de hadske breve.
Han skriver, at han håber, jeg bliver bunkepulet af Oakland Raiders.
Din mor får endnu værre breve.
- Skriver du for tiden? - Nej.
Hvis jeg kunne skrive, havde jeg det måske bedre.
- Hvad er der i vejen, Roberta? - Jeg ved det ikke.
Jeg tror, jeg er ved at udvikle kvindelig intuition.
Nå, det betyder nok ikke noget.
- Kommer du med ind? - Ja, om lidt.
FÅ DEM TIL AT HOLDE OP! ELLEN JAMES
Hvilken ond drøm?
- Det er trist, at vi skal tilbage. - Vi skal jo hjem.
- Ond drøm. - Der er ingen ond drøm i vandet.
Hørte du det, far? Walt siger, at der er en ond drøm i vandet.
Onder drøm.
- Kom her. - Høje skoler.
- Og nu en ond drøm. - Walt er god nok.
Han kan bare ikke tale rigtigt.
Kan jeg hjælpe dig?
Nå, hvad er der så?
Åh, er du en af dem? Du er gået galt. Jeg hedder Garp.
Det er min mor, du søger.
Hør her, jeg ved alt om det.
- Det, du har gjort, er frygteligt. - Jeg anede ikke, at du vidste det.
Kan du tale?
- Kan basketballspillere få børn? - Nej, for de er mænd.
- Far er en mand. - Men far har mor.
Hvis far var basketballspiller og havde mor, kunne han så ikke få børn?
Han er far, og hun er mor, så kan de jo godt få børn, ikke?
- Hvor er du dum. Det er en vits. - Det sagde du jo ikke.
- Hvor er dit lommetørklæde? - Jeg har ikke noget.
Så tag mit.
- Hvorfor spiser vi her? - Fordi det er sjovt.
- Hørte du det? Det er sjovt. - Hvad skal mor have at spise?
- Hold kæft og spis. - Hvor er det sjovt, far.
Garp?
Duncan?
Walt?
Åh nej.
- Hallo. - Hallo, Helen.
- Hvor er I? - Du er vel ligeglad.
Ring til ham, Helen.
- Fortæl det skvat, at det er forbi. - Det skal jeg nok.
Du ringer og siger farvel. Ikke noget med et sidste knald.
Kom nu hjem. Jeg har det frygteligt uden jer.
- Walt er forkølet. Han skal hjem. - Hvilket hjem? Vi går i biffen.
Jeg kan ikke klare at se dig lige nu.
Hold så op!
Vi kommer måske hjem senere.
Ordet "hjem" dukker hele tiden op, men det klinger hult.
Kan du så komme om på bagsædet! Om med dig!
- Hør nu efter, Michael. - Det kan du ikke mene.
- Det er forbi. - Jeg kommer med det samme.
Nej, det må du ikke, Michael.
Michael.
- Kom. - Jeg vil ikke i biffen.
- Heller ikke jeg. - Kom nu.
Ved du hvad? Vi har det vist stadig sjovt.
- Jeg måtte bare tale med dig. - Du kan ikke komme ind.
Så sæt dig ind i bilen. Jeg har champagne med.
Bare et øjeblik. Jeg vil bare tale med dig.
Giv mig dine bilnøgler, så sætter jeg mig ind i bilen.
Men bagefter skal du køre.
Vent lige.
- Af sted. Filmen er slut. - Uh, man spiller barsk fyr.
- Hold op med at citere Roberta. - Jeg citerer farmor.
- Stille. - Klap i!
Nu har jeg drukket to glas champagne. Kør så.
- Det går ikke. - Jeg har sagt, at det er forbi.
- Men jeg har slået op med Marge. - Det var lidt for sent.
Vis dig som et mandfolk, Michael. Træk dig tilbage nu.
- Det er som at være under vandet. - Og hvem finder man under vandet?
Den forfærdelige og frygtelige onde drøm.
Kan vi ikke gøre det en sidste gang? Vi kan bare blive i bilen.
Åh, er det det, du vil have?
- Jeg har altid haft lyst til det. - Du godeste.
Vil du ikke nok?
Kører du, hvis jeg gør det?
- Lover du det? - Ja, jeg gør.
Kom så, far. Nu skal vi flyve.
Det er som en drøm.
- Du har fået en flot kulør. - Og andet fik jeg ikke.
Jeg tog af sted, da jeg fik brevet. Krydstogtet var forfærdeligt.
- Det var godt, du kom. - Hvordan har de det?
Vi har brug for dig. Der er brug for lindring.
Går det?
Det var herligt.
Nej, det var dødkedeligt. Jeg savnede jer alle sammen.
Kom. Lad mig følge dig op til værelset.
Lægen siger, at han kommer sig, når tungen og kæben er helet.
- Han er da heldigere end ham... - Michael Milton.
Nå ja, Milton.
Jeg fik fjernet min operativt under fuld bedøvelse.
Men at få den bidt af... Det må være et mareridt.
Det er liderlighed.
Hvad fanden går der af dig?
Tror du, at du er den eneste, der har hjertesorger?
Tror du det? Så tager du fejl. Se dig omkring!
Huset er fuldt af hjertesorger. Blandt andet mine.
Laurel!
Hold godt fast.
- Har du den? - Ja, bare giv slip.
Lad blæsten få fat i den.
Laurel! Hallo, din lange dildo!
- Er det her, I holder på Laurel? - Bliv her.
Vi holder ikke på hende.
- Lortelebbe! - Jeg er ikke lebbe.
Venter Laurel dig? Forstår I mænd kun rå vold?
Jeg ved, at det vrimler med lebber her.
Er du manden i huset eller hofeunuk?
- Laurel, er du her, din sæk? - Goddag.
- Hør, Laurel er ikke din type. - Måske er hun heller ikke din type.
Hvis du ikke straks får Laurel herud, så skal jeg...
Randy!
- Slog du dig? - Så fandt du mig.
- Jeg kan ikke køre bil lige nu. - Det kan jeg godt.
- Randy har brug for mig. - Forsigtig!
Den skøre lebbe tacklede mig.
Lad mig sige det lige ud. Du opfører dig skammeligt.
Jeg har holdt øje med dig. Og jeg har talt med Helen.
Sket er sket. Det nytter ikke at bebrejde hende.
I er begge to kede af det. Og du hælder salt i sårene.
Sådan gør en sygeplejerskes søn ikke. Sørg nu for din egen helingsproces.
Og hjælp så hende, inden det er for sent for jer begge.
Kom ind.
Har du været hos lægen?
Har han fjernet stingene?
Kan du tale?
- Jeg savner dig. - Jeg savner også dig.
- Jeg savner dig sådan. - Og jeg savner dig.
Jeg savner Walt.
Også jeg.
Jeg vil have et barn mere, Garp.
- Vil du? - Ja. Vil du ikke?
Jo, selvfølgelig.
Så snart som muligt.
Åh, Helen, jeg er så ked af det.
Det er mig, der er ked af det.
- Nej, jeg er... - Nej. Jeg er ked af det.
Du kan få et glasøje til enhver lejlighed.
Er det rigtigt?
Ja, til Valentins Dag kan du få et med et hjerte i.
Og et flag til grundlovsdag.
Og en kalkun til Thanksgiving? Jeg ved, hvad jeg vil have.
Til jul vil jeg have et glasøje med sne i.
Hvis jeg ryster på hovedet, så sner det inde i mit øje.
Herligt.
Hør.
- Skriver far igen? - Åh, Duncan!
Jeg kan se en etbenet mand.
- Tænk dig nu godt om. - Udgiv den. Hun blev udnyttet.
- Du udnytter hende jo også. - Jeg forsvarer hende.
- Du vil ramme Ellen Jamesianerne. - Nej, jeg vil ej.
Ellen vil have dem stoppet.
- Har du drøftet det med hende? - Nej, jeg kan ikke finde hende.
Du har ry for god seriøs fiktion. Det her er seriøst.
Men det er ikke fiktion. Det er et nådeløst angreb.
Du er ikke anmelder. Udgiv den nu bare.
- Jeg kan se en mand med en arm. - Jeg ved, at du vil fortryde det.
Den risiko må jeg løbe. Kom så, Duncan.
- Men giv den dog en ny titel. - Nej. Den skal hedde "Ellen".
- Farvel, onkel John. - Farvel, Duncan.
Garp?
Garp!
Garp?
- Er det overstået? - Ja.
- Har den det godt? - Det er en pige. Hun har det godt.
Hun er en stille, lille pige.
Hun har hikke.
- Hvordan har Helen det? - Fint.
Hun vil kalde hende Jenny.
- Det er et smukt navn. - Ja, det er på tide med en ny.
- Jeg har været Jenny længe nok. - Kom og hils på din lillesøster.
Davs. Kan du sige "Duncan"?
Må jeg gå derind?
- Kan du ikke blive et par dage mere? - Nej, valgkampagnen venter.
- Jeg ventede kun på fødslen. - Vi har brug for en farmor.
Jeg vil ikke bare være farmor.
- Hvad ser du dog i politik, mor? - Et roderi, som jeg må rydde op i.
Min kandidat kunne blive alle tiders præsident. Farvel.
- Det var godt, at jeg fik dig. - Jeg er også glad for det, mor.
Mor! Jeg havde ikke brug for en far.
Lige siden jeg begyndte min kampagne til guvernørvalget...
er det mig, der er blevet præsenteret.
Men nu hvor valgdagen nærmer sig, vil jeg ændre lidt på det, -
- så hvad der end sker, kan jeg sige:
"Det var det år, hvor jeg fik lov at præsentere Jenny Fields!"
Jenny! Jenny! Jenny!
Jeg hedder Jenny Fields.
De fleste af jer kender mig åbenbart.
Jeg ville ønske...
Få hende ind i bilen.
Hallo?
Ja, det er det.
Åh nej!
Ja, han er her. Nu skal jeg hente ham.
Garp?
Åh, Garp.
Jeg prøvede virkelig at beskytte hende.
Jeg advarede hende mod folkemængder.
Det er svært at beskytte hende i en folkemængde.
Jeg advarede hende hele tiden.
Hvis jeg bare havde set skytten et sekund tidligere, -
- kunne jeg have taget kuglen. Jeg elskede hende virkelig.
Hun gav mig et chok engang, men hun var en pragtfuld kvinde.
- Jeg reddede hendes søns liv. - Gjorde du det?
Jeg greb ham, da han faldt ned fra et tag.
Sådan er døden også.
Den har det også med at gribe en.
Hvordan går det med basketball?
- Jeg er brydetræner. - Har du skiftet job?
- Næ, jeg skal pensioneres. - Sludder. Du er ung endnu.
Det er mit sidste år som træner. Jeg flytter til Florida.
- Garp overtager det. - Hvad overtager han?
- Træningen. - Hvad træner du?
Det er kl. 17 i New York i morgen. Men du kan ikke komme med.
- Jeg er hendes søn! - Det er kun for kvinder.
Det er en feministisk mindestund. Mænd har ingen adgang.
- Hun blev jo skudt af en mand. - Hun er min mor.
Jeg advarede dig mod den bog, Garp. Ellen Jamesianerne truer mig.
- Der har været vold nok. - De er rasende på dig.
- Hvis der kommer en mand... - Der kommer en mand!
- Du vil bare lave ballade. - Nej. Ved du, hvad jeg vil?
Jeg vil have min mor tilbage.
Men siden det ikke kan lade sig gøre, og siden jeg savner hende, -
- vil jeg være sammen med folk, der har det på samme måde.
Jeg kommer til at sørge alene senere.
Men nu vil jeg være sammen med andre sørgende.
Der lød en stemme i vort land.
Men stemmen er blevet gjort tavs af en galnings kugle.
Jennys stemme er gjort tavs.
Men hendes ord er givet videre til os.
Og nu kan vi tale for os selv, fordi hun har lært os det.
Jeg sørger ikke, fordi jeg frygter, at værket ikke kan fortsætte.
For det fortsætter.
Jeg sørger, fordi jeg elskede hende.
Vi elskede hende jo alle. Hun var vores mor.
Og derfor er vi nu forældreløse.
Hun var vores hjem, så nu er vi hjemløse.
- Arp! Arp! - Jeg havde mere at sige, men...
Pooh!
- Jeg har ret til at være her. - Sæt jer nu ned, alle sammen.
Vær nu stille.
Stille!
Ja, det er min bog. Jeg tror ikke...
Er du en Ellen Jamesianer?
Er du Ellen James?
Jeg vil bare tale med dig...
- Donaldsons klasse er kedelig. - Hvad skal jeg så vælge?
Jeg ved det ikke. Hvad er "globaludvikling"?
Den må jeg lige tjekke.
Det må være babysitteren. Jeg lukker op.
- Davs, mrs. Garp. - Davs, Jimmy.
- Davs, Jenny. - Hvad hedder du?
- Jim. - Filmen er slut kl. 22.30.
Vi er hjemme kl. 23. Jeg har lagt biografens nummer der.
- Farvel. - Farvel, mor og far.
Var det en babysitter?
Jeg troede, vi skulle i biografen.
Hvor skal vi hen?
Nå, så vi skal blive her og kigge på ungerne.
Sikke en aften.
- Savner du at skrive? - Næ, jeg kan skrive, hvis jeg vil.
Men ved du, hvad jeg elsker? At tænke tilbage.
På hvordan vi mødtes og alt det.
- Du kan ikke leve i fortiden. - Nej, men jeg kan tænke på den.
- Det gør man, når man er gammel. - Fanden heller.
Når jeg er gammel, har jeg glemt det. Man skal mindes, mens man er ung.
Man kan kigge tilbage og studere livets bue.
Man kan følge hele sit livs rejse.
- Det har været et eventyr. - Jeg vil undervise igen.
Jeg vil prøve drageflyvning.
Så det var det, du havde i sinde.
Og jeg ved, hvad vi kan gøre senere.
Vi kan kigge på ungerne, mens de sover.
Helen Holm.
Værsgo!
Kom så, Martin. Få ham nu ned!
Det var flot.
Ti sekunder!
Kom så på ham, Martin.
Kom så, Elmer.
Samme mand nederst.
Op med dig, Virgil. Lås ham fast. Sådan!
Ti sekunder!
Om bag ham, Martin. Fem sekunder.
Ned med ham. Det var det!
Pooh?
Hent hjælp i en fart. Tilkald en ambulance.
Åh, kære Gud!
Vi flyver dig på hospitalet. Det skal nok gå.
Helen?
- Husk. - Hvilket, min egen?
- Det hele, Helen. - Ja, min egen.
Jeg flyver, Helen.
Ja, min egen.
Jeg flyver.